infero
Llatí
[modifica]Verb
[modifica]īnferō (1a present?), īnfer (2a present), īnferre (infinitiu), intulī (perfet), illātum (supí)
- ficar a sota, soterrar per fer una ofrena als déus
- oferir, jo ofereixo, pagar
- Inferre tributum. ― Pagar un tribut.
- (militar) anar endavant, avançar, infligir, atacar
- Bellum aut illatum defendere aut inferre. ― Fer una guerra defensiva o ofensiva.
- Magnifice inferre sese. ― Atacar amb ferotgia.
- inferir, deduir
- Inferre aliquid ex alio. ― Inferir una cosa d'una altra.
- posar a baix
- Inferre scalas ad moenia. ― Recolzar l'escala contra la part de baix de la muralla.
- Inferre se flammae. ― Llançar-se a les flames.
- aportar, inspirar, causar, produir
- Sermonem inferre. ― Engegar una conversa.
- Alicui terrorem inferre. ― Inspirar terror.
Adjectiu
[modifica]īnferō
- datiu masculí singular de īnferus
- datiu neutre singular de īnferus
- ablatiu masculí singular de īnferus
- ablatiu neutre singular de īnferus
Nom
[modifica]īnferō